EN ORIGINAL FILM FRA NETFLIX
TOYS FOR TOTS-GALLA
HJEM & PEJS GAVER
- Skål! - Skål!
- Hej. Har I set miss Langford? - Nej.
- Har I set miss Langford? - Nej, desværre.
Hej! Miss Langford?
- Nej, desværre. - Desværre.
- Mr. Pittman. Undskyld mig, mr. Pittman? - Ja, lige et øjeblik.
Jeg er mrs. Worthington. Formand for Toys for Tots' bestyrelse.
Bare lad mig blive færdig her.
Miss Langford repræsenterer firmaet Hjem & Pejs Gaver,
- gør hun ikke? - Det gør hun. Jeg er næsten færdig.
Hun skulle have præsenteret det for 20 minutter siden.
- Jeg kan ikke finde hende. - Sådan!
Sådan lukker man en handel. Undskyld. Hej. Hvad ville du?
Hvor er din forlovede, mr. Pittman?
Sådan! 10 point fra den russiske dommer.
Tusind tak. Man glemmer ikke bare årevis af gymnastiktræning.
Tak.
- Til min yndlingsvelgørenhedsorganisation. - Toys for Tots takker dig.
Jeg fordobler det, hvis du kan springe over den der.
- Glem det. - Er du bange?
Jeg firdobler det. Det er meget legetøj til mange børn.
- Kom nu, Ellen! - Hun gør det!
- Jeg vil have den check med det samme. - Jeg skriver den nu.
Miss Langford!
"Festarving."
FESTARVING RAMLER IND I JULEBAL
DRAMA FOR FESTARVINGEN
HJEM OG PEJS GAVER
"...hvor kendissen Ellen Langford,
arving til forretningsgiganten Hjem & Pejs Gaver,
havde gang i de samme slags løjer, der gav hende øgenavnet 'festarving'."
- Er min datter kommet endnu, Alice? - Hun sidder i bestyrelseslokalet.
- Skal jeg hente hende? - Nej, jeg henter hende.
FORÅRS/SOMMERKOLLEKTION
Hej! Jeg har tænkt på noget. Tiden er moden til et mere moderne slogan.
"Hjemmet for gaver fra hjertet" lyder lidt gammeldags.
Lige nu vil jeg kun høre om det her slogan.
- Ups. - Nemlig. "Ups".
Jeg brugte en time på at berolige mrs. Worthington over telefonen.
Det var for et godt formål, far. Og jeg blev udfordret.
Du blev udfordret? Er du 12 år?
I offentligheden er du ambassadør for det her firma.
Når du bliver direktør, vil du blive firmaets ansigt udadtil.
Så du har besluttet dig? Om at gå på pension?
Det troede jeg. Nu bliver det lidt af en udfordring.
Jeg bliver nødt til at overdrage firmaet til en, jeg kan stole på.
- Undskyld. - Du kan gøre det bedre.
Vil du ikke nok? For vores alles skyld.
Jeg ved ikke, Alice, måske er det min skyld.
Efter Nora døde, lod jeg Ellie slippe af sted med for meget for at råde bod på det.
Tror du, jeg forkælede hende lidt?
Nej da. Får alle børn ikke en Ferrari i julegave?
- Det er sjovt. - Jeg glemte det næsten.
Det vigtigste. Det er din tur til at skrive julebrevet.
Har du tænkt over, hvad du vil skrive?
Hej far. Undskyld, Alice. Har du lyst til at spise frokost med mig?
Jeg beklager, skat, men jeg har et telefonmøde kl. 13.
- Jeg rykker det til 15. Han er din. - Virkelig? Dejligt.
Jeg er virkelig ked af det, far.
Nej, hør, El... Tak. Det er ikke kun din fejl, Ellie. Det er også min skyld.
Jeg vil gøre mere end bare sige undskyld.
Jeg vil gøre noget for at råde bod på det.
- Det behøver du ikke, skat. - Jo. For din, firmaets og mors skyld.
Og for min skyld. Jeg vil bevise, at jeg ikke bare er en festabe. At jeg kan lede.
- Okay. Strålende. - Sejt.
- Hvad tænkte du på? - Altså, jeg...
Jeg er ikke rigtig kommet på noget endnu, men...
Hvad med endnu en fundraiser for Toys for Tots til valentinsdag?
Vi kunne holde en stor fest, og jeg kunne kontakte pressen.
Prøv at høre, Ellie. Du er bekymret for vores offentlige ry.
- Jep. - Det er fint. Det er jeg også.
Jeg tror, du har brug for at lære lidt om firmaets ånd.
Som handler om alle dem, der køber vores gaver.
- Klart. - Almindelige mennesker, ikke ligesom os.
- Jeg forstår. - De fleste kunder kommer fra små byer.
Vent, jeg tror, jeg har det.
- Hvad du kan gøre. - Virkelig?
- Ja. - Hvad?
Du må tage på forretningsrejse for mig.
Fint.
Aflever julebrevene til onkel Zeke.
- Skal jeg tage til Snow Falls? - Det er min tur til at aflevere dem.
Men du burde gøre det i stedet og se, hvor det hele begyndte.
Fint. Hvornår?
I aften? Virkelig?
- Du gør grin. - Gør ikke et stort nummer ud af det, skat.
Hvad med Maui? Vi kan ikke få pengene tilbage for de billetter.
- Vi tager først af sted juleaften. - Skal du klare dig på 100 dollar?
Det kan jeg godt. Jeg har et sted at bo. Onkel Zeke ejer en kro.
- Den er ret fed. - Hvorfor kun 100 dollar?
Far og onkel Zeke havde ikke mere end det, da de begyndte.
Kom nu! Det er da en sød tanke.
Så hvis du klarer den her udfordring, får du lov til at køre hele gesjæften?
Du behøver ikke at få det til at lyde som en gangsterfilm, men ja.
- Du må hellere tage dine kreditkort med. - Det må jeg ikke. Det er imod reglerne.
- Det er vanvittigt. - Mit navn står på alle mine kort.
- Og hvad så? - Det er en anden del af aftalen.
Man bliver behandlet anderledes, når man er arving til så stort et firma.
Så jeg skal skjule min sande identitet.
Hvorfor gør du det her mod dig selv, skat?
Jeg er træt af at blive betragtet som et dumt rigmandsbarn.
Jeg vil bevise over for min far og mig selv, at jeg kan klare mig på egen hånd.
- Og at jeg ikke bare er festarvingen. - Ja, det er...
- Hvad handler alt det her om? - Julebrevene?
- Ja. - Prøv at se bag på kortet.
Det er Hjem & Pejs Gavers oprindelige forretningsplan.
Onkel Zeke og far skrev den ned der, da de fik idéen.
- Hvad med alle de her breve? - Hver jul skriver de
et nyhedsbrev til hinanden om, hvad der er sket i løbet af året. Godt som skidt.
- Hvorfor ikke sende en e-mail? - Se på datoerne.
Nogle af de breve blev skrevet, før e-mail fandtes.
Pointen med det er, at de er tvunget til at være sammen hver jul.
- Det er en firmatradition. - Nå, men...
Vi må af sted. Der er nok virkelig meget trafik hen til lufthavnen lige nu.
- Har du set på billetten? - Nej, hvorfor?
Altså, du skal nok ikke bekymre dig om trafikken til lufthavnen.
Havnemyndighedernes busterminal byder dig velkommen til New York City.
Hold øje med omgivelserne og efterlad ikke ejendele...
Værsgo. Husk, det fungerer kun, hvis ingen ved, hvem du er.
- Jeg er med. - Godt. Hils Zeke fra mig.
Det skal jeg nok. Bare rolig. Jeg kan godt klare mig selv.
- Det kan jeg. - Ja.
- Okay. - Nå ja, Ellie.
- Dine kreditkort? - Ja, selvfølgelig.
- Tak. - Fint.
Platinkortet?
Godt forsøgt.
- Farvel. - Bon voyage.
Sidste udkald til Kennebunkport, Augusta, Waterville og Snow Falls.
Hej. Er det her, man tjekker bagagen ind?
- Ja da. - Der er nogle skrøbelige ting heri.
Kan du sørge for, de ikke hopper for meget rundt?
- Det skal jeg nok. - Tak.
Undskyld.
Undskyld mig.
Pas på, skatter.
Undskyld. Jeg prøver at finde mit sæde, men jeg kan ikke se sædenumrene.
- Det er, fordi der ikke er nogen. - Hvordan ved man så, hvor man skal sidde?
Det ved jeg ikke. Man sætter sig bare? Værsgo.
- Tak. - Det var så lidt.
Okay.
- Leder du efter noget? - Serviceknappen.
- Hvilken knap? - Serviceknappen.
For at tilkalde kabinepersonalet. Jeg kunne godt bruge et glas vin.
- Du kører ikke meget i bus, gør du? - Det er min første gang.
- Nej da. - Jo.
- Jeg har stor erfaring. Kathy Garver. - Jeg hedder Ellen La...
- Bare glem det. - Hyggeligt at møde dig, Ellen.
VELKOMMEN TIL SNOW FALLS
Hallo.
Hallo!
Undskyld.
Jeg sover stadig lidt. Tusind tak.
Har du ikke byttepenge?
- Det er fint. Glædelig jul. - Undskyld.
Du må også have en glædelig jul!
Vær forsigtig!
Nej! Pas på!
- Åh, du godeste. - Prøver du at skabe en ulykke?
- Du ramte min kuffert! - Hvad laver din kuffert ude på vejen?
Jeg kiggede væk i et øjeblik, og så kom der en fyr og...
- En fyr? - Ja.
Gider du...
- Har du brug for en taxa? - Ikke fra dig, tak. Jeg venter.
Du kommer til at vente længe. Der er kun en taxa her.
- Det er fint, jeg bruger bare Uber. - Ja, ikke rigtig.
- Lyft? - Det er et helt fremmed sprog her.
Desuden har vi heller ikke særlig god dækning.
INGEN DÆKNING
Det er super.
Bare hop ind. Det er på husets regning. Det er det mindste, jeg kan gøre.
Stol på mig. Jeg er dit bedste bud lige nu.
- Er du fra New York? - Ja. Hvordan vidste du det?
- Du har bare det der udtryk. - Hvilket udtryk?
Det er bare... Du var på den anden bus, og det er den fra New York.
- Har du nogensinde været der? - Ja, jeg har været der.
- Hvad syntes du så om det? - Jeg kom tilbage hertil, gjorde jeg ikke?
Fint.
SNOW FALLS PENSIONAT
- Tak for turen. - Det var så lidt.
Har du booket et værelse?
- Arbejder du også her? - Ja, jeg er bestyreren. Jake Collins.
Hyggeligt at møde dig. Jeg kører taxa, når Hermans podagra generer ham.
Jeg er her faktisk for at mødes med ejeren.
- Zeke. - Ja, er han her?
- Han tog ud af byen i morges. - Hvad?
- Sagde han, hvornår han kommer tilbage? - Har du mødt Zeke?
Vores chef og alle hans mystiske ture for at "kommunikere med elementerne".
Vi dødelige er ikke værdige til de oplysninger.
- Hans ord, ikke mine. - Sagde han, hvor længe han vil være væk?
- Kelly? - Han sagde: "Jeg kommer, når jeg kommer."
- Kan kommer, når han kommer. - Kan du ringe og sige, jeg er her?
Det er Ellen Lan... London.
Som jeg sagde, er signalet her til grin. Og Zeke er ikke til mobiler.
Ja, men min far...
Jeg troede bare, han vidste, at jeg kom.
Han sagde ikke noget til mig. Vil du stadig have et værelse, miss Lan-London?
Det er bare London. Ellie London.
Ellie London. Der er fastnettelefon på værelset, men det koster.
- Det er fint. - Men småkagerne er gratis.
Dejligt.
Er han der ikke? Det er typisk ham. Zeke glemte tiden, da han gik på pension.
- Hvad skal jeg gøre nu? - Hvad med at slappe af?
- Forhåbentlig dukker han op i morgen. - Hvad hvis han ikke gør?
Kan jeg ikke bare efterlade julebrevene ved disken og tage tilbage?
Nej, skat. Du skal give ham dem i hånden. Sådan er traditionen. Og det var aftalen.
Men der er tre dage til juleaften, far. Åh, for helvede. Hallo?
Undskyld, skat, jeg kan ikke rigtig høre dig. Dårlig forbindelse.
Jeg sagde, der kun er tre dage til juleaften, og jeg lovede Gray...
Hallo?
Et øjeblik.
- Hej. - Hej.
Dine byttepenge. Undskyld, det tog så lang tid. Jeg måtte ned i pengeskabet.
- Det er ikke ofte, vi får så store sedler. - Har du hørt fra Zeke?
Nej, beklager. Hvis du bliver sulten, ligger Debbies Café lige rundt om hjørnet.
Tak, men jeg bestiller bare roomservice.
Hvad?
Debbies Café er vores roomservice. Jeg følger dig derhen, jeg skal have kaffe.
- Fint. - Fint.
- Det bliver tidligt mørkt her. - Du er langt nordpå nu, frøken.
Mange tak, Jake, og en rigtig glædelig jul.
Også til dig, smukke dame. Tak.
- Glemte du byttepengene ovenpå? - Nej, jeg prøver bare at spare.
Og min forlovede siger, at det faktisk skader de hjemløse at give dem penge.
Det er latterligt.
Jeg er ikke sikker på, jeg er enig, men tænk over det.
Vi får det godt med os selv af at give, men der er faktisk egoistisk.
Burde vi give dem penge, eller burde vi opmuntre dem til at tjene deres egne?
Det er en fin teori.
I praksis sætter Baxter nok pris på alt, der kan give ham et varmt måltid mad.
Kom nu.
Hold da op, her er propfyldt. Jeg skulle have bestilt bord.
- Heldigvis kender jeg ejeren. - Hej. Du er lige i tide til din livret.
Tak, tante Debbie, men jeg henter bare kaffe.
Lad nu være. Kokken gemte noget muslingesuppe til dig.
Og du vil vel ikke gøre kokken vred. Jeg er kokken.
Hvad kan jeg hjælpe dig med? Noget at drikke, at spise, varmere tøj?
Hun skal nok klare sig. Hun er her kun en enkelt nat.
Tak for, at du tog din kæreste med til vores ydmyge etablissement.
- Jeg er ikke hans kæreste. - Det er Ellie London.
- Hun er en gæst på kroen. - Gæst. Hej.
Fint. Ikke en kæreste. Og kun en aften?
Det er ærgerligt. Du går glip af julemiddagen.
Det er en tradition juleaften.
Vi bygger julemandens hus i menighedssalen til børnene og samler ind til velgørenhed.
Miss London har et kompliceret forhold til velgørenhed.
Nej, jeg har ej. Det har jeg ikke.
Der er mad, dans og en hemmelig auktion. Det er sjovt. Du burde blive her.
Det kan jeg ikke. Jeg skal tilbage til New York. Jeg er her bare for Zeke.
Zeke Daniels? Så er du kommet til det rette sted, han er her hele tiden.
Kan du se bordet derovre? Det var der, det hele begyndte.
Zeke Daniels og Jim Langford fik idéen til Hjem & Pejs Gaver i den bås.
Hvis det ikke var for det her sted, ville firmaet måske aldrig have eksisteret.
- Hvordan kender du Zeke? - Jeg er en ven af familien.
- Kender du også Jim Langford? - Kender ham?
- Vi var kærester i sidste år af gymnasiet. - Var du kærester med... Mr. Langford?
Ja, indtil han mødte Nora. Jeg ville gerne hade hende, men hun var så sød.
Og virkelig klog. Hun oplyste ethvert lokale, hun gik ind i.
Alle elskede hende. Hun og Jim var et smukt par.
- Blev de ikke gift på kroen? - Jo, de gjorde.
Jeg har hørt, at Nora døde for omkring ti år siden. Stakkels Jim.
Nå, undskyld jeg blev helt nostalgisk. Kig på menuen, jeg kommer igen om lidt.
- Er alt i orden? - Ja, jeg har det fint.
Så det er din tante.
Ja. Jeg blev født her, så jeg har meget familie i byen.
- Var hun sanger? - Ja.
Hun var aldrig stor, men hun var i mange lokale bands. Hun har en smuk stemme.
Så du voksede op her, flyttede til New York og...
Hvorfor vendte du tilbage til Snow Falls?
Det gik bare op for mig, at bylivet alligevel ikke var noget for mig.
- Undskyld mig. - Er alt i orden?
Ja, det er bare... Jeg kan ikke fordrage den sang.
Kom nu.
- Hun virker sød. - Tante Debbie.
- Jeg siger bare, hun virker sød. - Hun sover på kroen. Ikke andet.
- Og jeg er ikke interesseret. - Fordi du ikke vil være interesseret.
- Jeg vil bare have en ny sang. - Du kan ikke blive ved med at lukke af.
- Det er ikke sundt. - Jeg har det fint.
Ja da. Det er derfor, du er ved at smadre min jukebox.
Ånd ind og ånd ud.
Og ånd ind og ånd ud.
Mærk dine celler udvide sig.
Mærk dem mangedobles, mens du bliver et med alt.
Og finder fred med dig selv og med universet.
Hvorfor er du så glad?
Er alt i orden, miss London?
Der er noget i min seng. Et dyr.
Lad mig se på det.
- Er hun okay? - Åh nej.
- Hvad? - Der var du heldig.
Du blev næsten bidt af en... Varmedunk.
- En hvad? - En dunk, der varmer.
Er alt i orden her?
Alt er fint. Gå tilbage til jeres værelser.
Gerningsmanden er fanget og vil blive retsforfulgt. Tak.
- Hvad lavede den der? - Den prøvede at holde dig varm.
Det er en bonus, vi tilbyder vores gæster. De fleste holder af det.
Især dem, hvis nattøj ikke helt passer til det lokale klima.
Tak.
- Et ekstra tæppe? - Godnat.
Undskyld mig.
Det her er ikke clotted cream. Det her er flødeskum.
Tante Debbie sendte desværre ikke noget med morgenmaden, kaptajn Williams.
Troede du, jeg ikke kunne kende forskel?
- Tror du, jeg er idiot? - Selvfølgelig ikke.
Jeg vil med glæde refundere prisen for en krukke med clotted cream.
- Meget bedre. - Godt.
Jeg er imponeret. Du håndterede det som en professionel.
Hvem, kaptajn Williams? Han er bare en sød, gammel mand.
Siden hans kone døde, er han kommet tilbage hvert år for at fejre jul med os.
Det er nærmest en tradition.
Undskyld mig. Det er Snow Falls pensionat, glædelig jul.
Ja, vent et øjeblik. Hun er lige her.
- Onkel Zeke? - Det er mig. Har du fået mine beskeder?
- Undskyld. Der er ikke nogen dækning her. - Jeg har prøvet at ringe hele morgenen.
- Det er rart at høre din stemme. - Hvornår kommer du tilbage?
Jeg er ikke sikker.
- Hvad skal det betyde? - Onkel Zeke er her ikke endnu.
Mit kontor holder deres juleting i aften, Ellen.
- Nå ja. - Kom tilbage. Jeg vil gøre en god entré.
- Jeg kan ikke tage af sted endnu. - Kan du ikke bare lægge brevene til ham?
Sådan fungerer det ikke. Ifølge traditionen skal de afleveres personligt.
- Er det her Spillemand på en tagryg? - Vær nu ikke sådan.
- Det er fint, bare glem det. - Undskyld, men jeg er fanget lidt endnu.
Det er fint. Jeg kan snakke med Karen.
- Karen? - Ja, Karen fra regnskab.
- Selvfølgelig, Karen fra regnskab. - Hvad sagde du?
- Ikke noget. - Jeg kan ikke høre dig, skat.
Hallo? Gray?
Kan du gøre... Den virker...
Hallo?
Telefonlinjerne må være gået ned. Det sker tit, når det bliver så koldt.
Gray må være din forlovede.
Ham den velgørende?
Ja, og han vil gerne have mig hjem igen inden juli. Har du fået fat på Zeke?
- Beklager. - Beklager?
Beklager, du fik ikke fat på ham, eller beklager, du prøvede ikke engang?
Jeg har jo sagt, at han ikke har en telefon deroppe.
Nu er telefonlinjerne gået ned. Han kommer, når han kommer.
- Jeg kan ikke blive en til nat. - Sagde jeg noget forkert?
Jeg brugte de fleste af mine kontanter på aftensmad i går, og... Jeg har ikke råd.
- Vi tager kreditkort. - Jeg har ikke et.
- Hvem rejser uden et kreditkort? - Super. Så må jeg ringe til min far.
Hvad?
Ikke noget. Jeg finder ud af det selv. Men tak alligevel.
Miss London. Ellie.
- Vi har alle sammen været der. - Hvor?
Økonomien går ikke så godt, og du forventede ikke alt det her.
- Jeg ved, du ikke kan lide velgørenhed... - Nej, jeg...
Lad mig tale ud. Vores husholder, mrs. Dawson, er på ferie.
- Kelly er syg i dag. Så... - Hvad er det, du beder mig om?
- Kan du rede en seng? - Ja.
SYV
Hold da helt ferie.
Vi har ingen ledige værelser, så otte værelser skal gøres rent inden kl. 14.
Hvis vi deler os op, kan vi lige nå det.
Ja, matematikken går op.
Held og lykke.
Du kan godt.
Det kommer måske til at tage lidt længere tid, end jeg troede.
Jeg er virkelig ked af det. Jeg er ikke vant til det her.
Tydeligvis ikke. Hvad arbejder du med?
- Mig? - Ja.
Jeg...
BAGEKONKURRENCE LØRDAG 11-14
Jeg er bager.
Bager.
Jeg bliver kaldt Bager-Ellie. Jeg bager bare hele tiden.
Det er ærgerligt, I ikke har et køkken, for der kommer jeg virkelig til min ret.
Men I har ikke noget køkken. Sådan er det jo.
Faktisk...
Vi skal aflevere eftermiddagsteen kl. 16,
så hvad med, at du tryller, mens jeg laver shortbread?
Okay.
Men gør mig en tjeneste først og del æggene.
Del æggene. Javel.
- Er alt i orden, Ellie? - Ja, jeg tænkte bare på noget.
Du sagde, jeg skulle dele æggene. Men du sagde ikke, om jeg skulle dele dem op
- efter størrelse eller efter vægt. - Du er ikke bager, vel?
- Nej. - Har du nogensinde lavet mad?
Jeg ser madlavningskanalen. Nogle gange. I fitnesscenteret.
Jeg burde have set det i går. Du ligner hende på en prik.
- Undskyld, hvad? - Din mor.
Dig og Nora Langford er som to dråber vand.
Det tænkte jeg ikke på.
- Hvorfor lyver du om, hvem du er? - Jeg lyver ikke. Ikke rigtig.
Jeg gør det for min far. Jeg skulle komme uden at fortælle nogen, hvem jeg er.
Så folk ikke ville behandle mig anderledes.
Han... Han ville have, at jeg skulle lære noget fra folk i Snow Falls.
- Lære noget? - Ja. Vær rar ikke at sige noget.
Hvis Jim Langford synes, det er en god idé, så hjælper jeg dig gerne.
Tak.
- Vidste du, at Jake har været gift? - Nej.
Med en fra Wall Street, tro det eller ej. Han studerede i New York og mødte hende.
De var gift et år senere. Og et år efter gik hun fra ham for en rig kunde.
- Det er frygteligt. - Ja, det er. Det knuste mit hjerte.
Forstår du... Jeg elsker min nevø, som var han min egen søn.
Og jeg vil ikke have, at han bliver såret.
Jeg er her ikke for at såre nogen. Jeg er her bare for at lære noget.
Så er der kun en ting at gøre.
- Hvad? - Vi må lære dig at bage.
Ifølge vejrudsigten kommer der en stor snestorm i aften.
Borgmesterkontoret advarer alle om at finde ly så hurtigt som muligt.
Der er udsigt til høje vindstyrker, og temperaturen vil styrtdykke.
Vi råder alle til at blive indenfor, holde sig varme og vente på,
at denne rigtig kolde nat er overstået.
- Sejt! - De er lækre.
Det ser ud til, at dine julesmåkager er en stor succes.
- Takket være dig. - Jeg hjalp dig på vej, du gjorde resten.
Snart vil du endda kunne lave indbagt is.
Hvor er bestyreren?
Det ved jeg ikke, kaptajn Williams. Kan jeg gøre noget for dig?
Vi er løbet tør for honning. I morges var der ingen clotted cream.
- Det her sted er gået i hundene. - Altså, jeg...
Kom indenfor, alle sammen. Gå hen til pejsen og få varmen.
- Kan jeg få noget hjælp, tante Debbie? - Ja tak.
- Kom indenfor. - Lad os få varmet jer op.
- Hvad sker der? - Strømmen er gået østpå i byen.
Temperaturerne er farlige, og vi har fået de fleste i læ, men
jeg skulle stadig finde et sted til folkene her.
Vi har en 10-66 nede ved den gamle Lakeshore Road.
- Modtaget. Jeg må af sted. - Selvfølgelig.
- Er du på vej ud igen? - Jeg skal hente mere brænde.
Vi har ingen ledige værelser. Hvordan skal der være plads til alle?
Det må vi finde ud af. Vi kan ikke efterlade nogen ude i kulden.
Ude i kulden.
- Hvor skal du hen, Ellie? - Jeg kommer tilbage om lidt.
- Det er hundekoldt derude. - Jeg skal nok klare mig.
- Er Ellie ikke sammen med dig? - Hvad mener du?
- Jeg troede, hun gik ud for at hjælpe dig. - Er hun udenfor?
Ja. Hun havde travlt.
Kom. Det er meget varmere herinde. Vi har tændt op i pejsen, det er dejligt.
- Er du sikker? - Ja.
Selvfølgelig! Ja, kom indenfor. Du skal være velkommen her.
- Hej, Jake. - Hej, Baxter. Kom indenfor.
- Jeg vil ikke være til besvær. - Kom nu ind og sæt dig ved pejsen.
Det er så koldt derude. Jeg henter noget varm kakao til dig.
- Tak. - Hvorfor gik du ud alene?
- Du skulle have hentet mig eller politiet. - Alle andre havde travlt.
Det her vejr er ikke for sjov. Du er slet ikke klædt på til det.
Du var bekymret for mig.
Nej, jeg var ej. Jeg var bekymret for dit tøj eller mangel på samme.
- Var du bekymret for min mangel på tøj? - Ja.
- Mit tøj er meget taknemmeligt. - Det giver overhovedet ikke mening.
- Du tænkte hurtigt. Tak. - Du er et godt forbillede. Så selv tak.
Okay. Jeg går hen til pejsen og tænder op.
- Okay. - Mere. Tænder mere op.
Godt.
SNOW FALLS PENSIONAT
I kan sove på mit værelse. Jeg sover hernede med Baxter.
- Tak. - Ingen årsag. Så mangler vi bare jer
- og vores mor og hendes to sneprinsesser. - Min kone og jeg har bryllupssuiten.
- Vi kan tilbyde vores sofa. - Det er en stor hjælp. Tak.
Jeg giver dem gerne mit værelse og sover på det lykkelige pars sofa, Jacob.
Min hørelse er ikke, hvad den har været.
Tak, kaptajn. Det er meget venligt at dig.
Så I kan sove på kaptajnens værelse. Og Cara...
Det er fint, Jake. Vi finder et sted hernede.
Undskyld mig. Jeg har en sofa på mit værelse. Jeg deler den gerne.
- Det behøver du ikke. - Jeg vil gerne. Det er jul.
- Sig tak til den rare dame. - Tak, rare dame.
Tak.
Her er det. Kom indenfor.
- Vi er virkelig taknemmelige. - Det var så lidt.
- Hvad hvis julemanden ikke kan finde os? - Bare rolig. Julemanden er klog.
Ja. Og der er stadig to dage til jul.
Det her ville være meget lettere, hvis Dennis var her.
Det er min mand. Han er udstationeret i Tyskland.
Vi havde håbet, at han ville være hjemme til jul, men...
Har du noget imod at holde hende?
- Åh nej... - Ja, hun...
- Fint nok. - Sådan der.
Hun kan lide dig.
Hvorfor sover I ikke i sengen?
- Jeg kan slå lejr på sofaen. - Nej, du har allerede været så gavmild.
Det gør ikke noget. I er tre, og jeg er kun en.
Jeg kan ikke finde Douglas, mor.
- Hvem er Douglas? - Min hund.
- Din hund? - Hendes tøjhund. Er du sikker, skat?
Han er her ikke. Du glemte ham, mor. Du ved, jeg ikke kan sove uden Douglas.
Ved du hvad? Ham her ser lidt ensom ud.
Ville Douglas have noget imod, at du holdt ham med selskab i aften?
- Fint. - Tak. Den er sød.
- Hej. - Hej.
- I får måske brug for dem her. - Tak.
Det var så lidt.
- Det ser ud til, du har fået en ny ven. - Hun kan lide mig. Jeg ved ikke hvorfor.
Sig til, hvis I får brug for noget. Hvis ikke, så godnat.
Godnat.
- Han er sådan en sød fyr. - Ja, er han ikke?
Hej!
- Nå... - Du er kunstner.
Nej. Jeg tegner bare lidt her og der.
- Du er sent oppe. - Jeg gjorde rent. Har du brug for noget?
Nej, men tak.
- Men du burde få noget søvn. - Ja, det skulle jeg nok.
- Åbner du en småtingsforretning? - Nej, jeg hjælper med julemiddagen.
Det er varer til den hemmelige auktion. Det er en gammel tradition her.
Vi samler penge til suppekøkkenet. Det har været et hårdt år for mange.
- Hold da op. - Ja.
Bare den her kan nemt indtjene et par millioner.
Den må du gerne få. Der er flere, hvor den kommer fra.
- Hvad? - Ja.
Tak. Jeg vil altid værdsætte den.
Jeg har ikke haft tid til at plage de lokale forretninger om donationer,
så derfor har jeg smukke varer som den her til auktionen.
- Hvornår er det? - I overmorgen.
Jeg ved det. Tro mig, jeg ved det. Det har bare været lidt hektisk med stormen.
Ja.
Det her kunne man faktisk få penge for.
- Den er sød. Har du tegnet den? - Ja. Det er bare en skitse.
Du burde gøre noget med dem.
Fint nok, du er kunstneren, men du skal vide, at du har et stort talent.
Tak.
- Nå, jeg skal i seng. Så... - Okay.
- Gør du altid så meget for at hjælpe folk? - Ja, når jeg kan.
- Du hjælper også folk, så... - Ikke som du gør.
Jeg tror, Baxter er uenig.
- Nu skal jeg virkelig gå. - Okay.
Vent.
Har du lyst til at gå en tur?
- Udenfor? - Ja.
- Nu? - Ja.
- Hvorfor? - Der er noget, jeg gerne vil vise dig.
Fint.
- Må jeg... - Ja?
...låne en varmere frakke? Du har ret, jeg har et problem med mangel på tøj.
Du er dygtig til det, du gør, og du er en talentfuld kunstner.
Hvis du bare tog nogle chancer, kunne du opnå meget mere.
Nogle gange ender det ikke godt, når man tager chancer.
- Nå ja, New York. - Hvad mener du med "New York"?
Tante Debbie.
Vi skulle tale om noget, mens småkagerne bagte.
Jeg er vel naiv. Jeg havde ingen mistanke. Vi levede i forskellige verdener.
Hun arbejdede i finansverden, jeg var en fattig kunststuderende.
Men ægte kærlighed, ikke? Jeg ved det ikke. Jeg troede, hun var den eneste ene.
Vi spiste en romantisk middag,
og ud af det blå, midt i skaldyrsrisottoen,
så hun på mig, og så sagde hun bare: "Det er slut."
Bam! Og så kommer "Silent Night" på.
Og hver gang, du hører den sang...
Ja. Det er dumt. Man skulle tro, jeg kunne komme over det.
Det ved jeg nu ikke. Jeg tror, der er nogle ting, man aldrig kommer over.
- Ville du vise mig noget? - Ja. Vi er der næsten.
- Det er den vej. - Okay.
Wow.
- Har du lavet dem? - Jeg tegnede dem bare.
Min ven Martin underviser i skulpturkunst.
Det er hans studerende, der gør det hårde arbejde.
- De er smukke. - Tak.
Turisterne er vilde med dem.
Den her turist er i hvert fald vild med dem. Også med kunstneren.
Turisten er heller ikke værst.
Da jeg var teenager, døde min mor.
- Det er det, jeg ikke kan komme over. - Det gør mig ondt.
Tak.
Hun kom fra en smuk lille by som den her.
Og jeg kunne aldrig få mig selv til at vende tilbage. Jeg var bange.
Efter hun var væk, begyndte jeg at leve mit liv, som om intet betød noget.
For dengang føltes det, som om intet gjorde.
Men i de sidste par dage har du...
Du har lært mig, at der virkelig er ting, som betyder noget.
Er det nu, vi skal kysse?
Det tror jeg.
Det kan jeg ikke!
Undskyld.
Nej, jeg siger undskyld. Du talte om din mor...
- Du er virkelig sød... - Jeg er ikke så sød.
- Jeg tog dig med for at se på ingenting. - Nej, det er ikke ingenting.
Her er dejligt, og du er også dejligt selskab, og... Jeg må gå.
Godnat, Jake.
- Du går den forkerte vej. - Jeg er med.
Hvad har du gang i?
- Hej. - Godmorgen, Ellie.
- Er du klar til dagens lektion? - Jeg har faktisk brug for en tjeneste.
- Det er nok. - Okay.
Glem ikke mr. Martin. Sig, at jeg har sendt dig.
Det skal jeg nok. Tak.
- Nøgler. - Nå ja.
Held og lykke.
JULEMIDDAGSAUKTIONEN HAR BRUG FOR DIN HJÆLP
- En hemmelig auktion. - Til julemiddagen.
- Jeg giver allerede til velgørenhed. - Men det er til en lokal sag.
Hver eneste dollar hjælper dine venner og naboer her i Snow Falls.
- Jeg betaler allerede en masse i skat. - Kom nu, det er jul.
- Undskyld, det er bare ikke nok for mig. - Vil du ikke nok? Du får småkager.
- Det må du kunne gøre bedre. - Det er det rigtige at gøre.
COMPUTERHJÆLP
EN PERFEKT SINDSTILSTAND
Godt så.
Strømmen vil være tilbage i morgen tidlig.
- Tak for hjælpen, Jake. - Ingen årsag.
- Hej. - Hej. Hvad er alt det der?
Det er til din julemiddagsauktion.
Det er alt sammen doneret af lokale forretninger her i Snow Falls.
Du gør nar! Har du gjort alt det? Hvordan?
Man kan ikke arbejde så længe i gave...
...bagebranchen uden at lære et par fif.
Gavebagebranchen?
Har du nogensinde hørt udtrykket "sku ikke en given hest i munden"?
- Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. - "Tak" ville være på sin plads.
Tak.
- Det er virkelig en venlig lille by. - Gray?
Hvad laver du her, Gray?
Jeg hørte om stormen, så jeg ville komme og redde dig.
- Men du klarer dig vist fint uden mig. - Jeg troede, vejene var lukkede.
- De må være åbne nu. - Ja, de er åbne.
Gray, det her er Jake Collins. Han er bestyrer på kroen.
Og Jake, det her er Gray Pittman, min forlovede.
- Hyggeligt at møde dig. - I lige måde.
Paul Greenleaf, sherif i Snow Falls. Ring, hvis du får brug for noget.
Tak, Paul, men jeg er ret god til at klare mig selv.
- Vil du se kroen? Den er smuk. - Det vil jeg gerne.
- Godt. - Hyggeligt at møde jer.
Han virker rar.
- Du behøvede ikke at være så ubehøvlet. - Undskyld mig.
Jeg skal nok være mere høflig, næste gang en fyr befamler dig.
Han sagde tak. Jeg hjalp ham med velgørenhedsauktionen.
Jeg troede, du kom for at aflevere julebrevene, og nu leger du Moder Teresa?
Lad os bare pakke og få dig væk herfra.
Jeg kan ikke tage af sted endnu. Onkel Zeke er stadig ikke dukket op.
Onkel Zeke? Er det det med traditionerne igen? Hvad med vores nye traditioner?
- Vi flyver om et døgn. - Hør her.
Hvis Zeke ikke er her i morgen tidlig, tager vi af sted, okay?
Jeg lægger brevene ved disken og finder på en måde at forklare det til min far.
- Super. Hvad skal jeg lave indtil da? - Du har kørt hele dagen.
Du må være udmattet. Så hvad med at gå ind og tage en lur?
Jeg kommer tilbage, efter jeg har hjulpet Debbie med juleteen.
Okay.
Og husk, jeg er ikke Ellen Langford her.
- Bare den helt almindelige Ellie London. - Ellie London?
- Ellie London. - Okay.
- Farvel. - Jeg er med.
Vent, julete?
Kan jeg hjælpe dig med noget?
- Hej. - Hej.
Debbie bad mig om at hente bilen, så jeg kan...
Julete, ja.
- Tak. - Det var så lidt.
Undskyld det med Gray. Han prøver ikke at være ubehøvlet. Sådan er han bare.
Det skal du ikke tænke på. Jeg ville nok have reageret på samme måde.
Det tror jeg ikke, du ville.
Hør.
Jeg vil gerne undskylde for i aftes.
Jeg ved, du er forlovet. Jeg skulle ikke have ladet det ske.
Vi var begge to derude.
Du har været ærlig fra begyndelsen. Det skulle jeg have respekteret.
- Der er bare det... - Jake.
Bare lad mig tale ud. Det er længe siden, jeg har kunnet stole på nogen.
Og... Jeg ved ikke. Du er anderledes. Du er ærlig.
Det var rart at have det sådan igen, men jeg lod følelserne tage over. Undskyld.
Så... Venner?
Klør fem. Okay, lad os være venner.
Der er noget, jeg er nødt til at fortælle dig.
- Jake! - Jeg kommer tilbage om lidt.
- Hvad sker der? - Jeg har den.
Sådan der.
Jeg troede, nisser havde en fagforening. Vil du have arbejdsskadeerstatning?
Prøver du at vride penge ud af kirken? Jeg vender ryggen til i et øjeblik...
Det er bare for sjov.
Sådan. Går det? Godt.
Jeg kommer fra en familie af konditorer, og lad mig bare sige,
at det er de lækreste julesmåkager, jeg nogensinde har smagt.
Virkelig? Tak.
- Bon appétit. - Tak.
- Hej. - Er det her stenalderen eller hvad?
- Der er overhovedet ingen dækning. - Vil du have en småkage?
- Du ved, jeg ikke spiser sukker. - Jeg bagte dem selv.
- Bagte du de her? Virkelig? - Er det så svært at tro på?
Der er bare langt fra festarving til husmor.
Vil du ikke nok tie stille om det med festarving?
- Ingen her ved, hvem jeg er. - Hvorfor render du rundt og leger tjener?
Jeg løb tør for penge, så jeg hjælper til i bytte for kost og logi.
Hvorfor ringede du ikke til mig eller din far?
Jeg sagde, at jeg ville klare det alene, og det mente jeg.
De behandler mig som et almindeligt menneske. Det kan jeg godt lide.
Du begynder at skræmme mig.
- Tak. - Det ser virkelig lækkert ud.
- Hvad siger du? - Jeg siger,
at du kan flirte rundt med de lokale så meget, du vil.
Men tro mig, du vil aldrig blive en af dem.
Jeg skal finde noget signal.
December 1981. Nå, Zeke, vi gjorde det.
Det kan godt være, vi ikke er særlig gode til følelser,
men vi startede et firma, der lader andre udtrykke deres.
Skål for et godt første år og det venskab, der startede det hele. Jim.
December 1982.
Du havde ret med hensyn til at åbne vores første butik i Middlebury, Jim,
men du må indrømme, at jeg udpegede Bill Parcells som hovedtræner. Kom så, Giants.
December 1993. Firmaet vokser, og det samme gør lille Ellie.
Hun mener det virkelig med sin gymnastik. Hun er så fokuseret.
Jeg kan allerede se den stærke, unge kvinde, hun vil udvikle sig til.
December 1996. Endnu et rekordår for os, Jim.
Måske er det på tide at se nærmere på det med internethandel.
Det kunne blive til noget.
Det gør mig ondt at høre om Noras sygdom, men hun er en stærk kvinde.
Med dig og Ellie ved sin side skal hun nok komme igennem det.
Nora har været død i et stykke tid, men jeg kalder stadig på hende.
Jeg ved ikke, hvordan jeg ville klare det uden Ellie og dig, min gode ven.
Glædelig jul.
Kom ind.
Min mor sagde, jeg skulle sige, at vi er løbet tør for varm kakao.
- Jeg kommer ned om et øjeblik. - Græder du?
En smule.
Han hjalp mig.
Tak.
Whisky med isterninger. Drop isterningerne.
Der har vi kroværten.
Der har vi den forlovede.
- Kan du lide vores lille by? - Bestemt.
Jeg glæder mig især til at sove på en feltseng i gangen.
Hvorfor er du ikke derovre og hygger dig med julehalløjet?
Nogle gange har man brug for en pause, selv fra jul.
Det siger du ikke.
Min familie var ikke rigtig til traditioner.
De var snarere typen, der altid købte det sidste skrig.
- Klart. - Det må jeg give dig.
Jeg troede aldrig nogensinde, jeg ville se Ellen Langford bage julesmåkager.
- Jeg troede, hun var bager. - Bager?
- Det er for sjov, ikke? - Vent. Ellen Langford?
Som i Jim Langford? Som i Jim Langford fra Hjem & Pejs Gaver?
Gør mig en tjeneste og glem, hvad jeg sagde.
Ja. Klart.
Glædelig jul.
Langford datter Hjem & Pejs Gaver
"Festarving" Ellen Langford ramler ind i julebal.
Ellen Langford. Snydt igen.
- Går det, skat? - Ja.
- Har du husket din oplader? - Ja, jeg har den.
- Så er det vel farvel. - Jeg er ked af, at du tager af sted.
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal takke dig for alt, du har gjort.
Det har du allerede. I holdt mig ved selskab under en uhyggelig storm.
Der er en, som gerne vil tage med jer hjem.
- Hvad siger man så, Livvy? - Tak. Undskyld, men vi er nødt til at gå.
- Julemanden kommer i aften. - Selvfølgelig. Glædelig jul.
- Tak. Farvel. - Farvel.
Kan du åbne døren, Livvy? Tak.
Jeg bærer det her ud til bilen, hvis min ryg kan holde til det.
Forhåbentlig er der bedre piccoloer på Maui.
- På vej videre? - Det er jeg vel.
Har du hørt fra Zeke? Har han ringet eller noget?
- Beklager, intet. - Okay. Men...
...kan du give ham den her, når du ser ham?
Det kan jeg ikke. Beklager.
- Hvad? Hvorfor ikke? - Det står på skiltet.
"Personalet er ikke ansvarlig for værdigenstande."
Og til folk her i byen er de her julebreve ret så værdifulde.
Her er din regning. Vil din forlovede betale den?
Eller skal jeg sende en faktura direkte til Hjem & Pejs Gaver?
- Du ved det. - Ja.
Der er ikke signal på mobilerne, men vi har internet.
- Det ser ud til, at det træ kæmpede imod. - Jake...
Lad os bare glemme det hele, ikke?
Vi burde være beærede over, at New Yorks festarving overnattede her.
Jeg ville ikke lyve for dig, Jake. Jeg kunne ikke sige det til nogen.
- Det må du forstå. - Jeg forstår skam.
Det var derfor, jeg flyttede væk fra New York. På grund af folk som dig.
Glædelig jul, miss Langford.
Tager du af sted allerede, Ellie?
- Men det er juleaften. - Det ved jeg.
- Vi skal tilbage til byen. - Det er ærgerligt.
Jeg havde håbet på, du ville komme til julemiddagen. Jeg ved, at...
...Jake også så frem til at se dig der.
Tak for alt.
Jeg har noget til dig.
- Det skulle du ikke have gjort. - Dine helt egne ovnhandsker.
Tak, Debbie. Jeg elsker dem.
Glædelig jul, søde. Hold kontakten.
- Glædelig jul. - Og hils også din far fra mig.
Det skal jeg nok. Tak for at holde på min hemmelighed.
Det sagde jeg jo, jeg ville. Men husk, at nogle hemmeligheder er for stor en byrde.
Jeg skal af sted. Farvel.
Hallo? Jake?
Har du lyst til at tale om det?
Det er i sidste øjeblik, men vi burde have tid til at pakke og tage til lufthavnen.
- Det er her ikke. - Hvad?
Brevet! Jeg har brevene tilbage til 1981, men jeg har ikke det fra i år.
- Måske skrev han ikke et. - Det må han have gjort.
Jeg tog til Snow Falls for at give ham brevet i hånden.
Jeg ville sende det med bud fra lufthavnen.
Jeg må have glemt det på kroen. Vi er nødt til at tage tilbage.
- Vi når ikke vores fly. - Jeg skal have det brev, Gray.
Ved du hvad? Jeg har været ret tålmodig, men nu er det nok.
Det er bare nogle dumme breve. Og hvad så?
- Det mener du ikke. - Jo, det gør jeg faktisk.
Jeg er træt af din fars neurotiske, nuttede familieforretningstraditioner.
Kan vi ikke bare glemme det og nyde vores ferie?
- Vi løber tør for benzin. Stemmekontrol. - Giv en kommando.
- Find tankstation. - Finder tankstation.
Hvis din kæreste finder brevet, kan han bare sende det til dit kontor.
Han ved, hvor vigtigt det er for dig, din far og firmaet.
Hele landsbyen er bygget rundt om Hjem & Pejs Gavers arv.
Hvorfor skulle han vide, hvem min far er?
- Hvordan vidste han, hvem jeg var? - Jeg kom til at sige det.
- Hvorfor? - Det var et uheld.
Han ville finde ud af det alligevel. Hvem bekymrer sig for, hvad de synes?
Jeg bekymrer mig! Mig! Jeg tog til Snow Falls for at lære af dem!
Hvad kan du lære af de bonderøve?
Du hører ikke til der, skat. Det ved du også godt.
Måske ikke.
Men jeg ved, jeg ikke hører til med dig.
Vær nu ikke fjollet. Hvor skal du hen?
- Tilbage til Snow Falls. - Hvordan vil du komme derhen?
Jeg tager bussen.
- Hvad med Maui? - Tag af sted alene. Du vil nyde selskabet.
VELKOMMEN TIL SNOW FALLS
Glædelig jul, alle sammen.
Vi holder en pause, så I kan spise og more jer,
og så kommer julemanden på besøg.
Men bagefter vender vi tilbage med en ganske særlig gæst. Tak.
- Vent! Se, der er han jo! - Glædelig jul, alle sammen!
Hej, julemand!
HEMMELIG AUKTION
Jake.
Jeg ved godt, at du ikke har nogen grund til at hjælpe mig...
...men jeg mistede et af julebrevene i kroen.
- Har du set det? - Nej, beklager.
- Er du sikker? - Ja.
Venter din forlovede ude i bilen? Han gider måske ikke mænges med pøblen.
Han er nok tilbage i byen nu. Jeg ved det ikke, og jeg er ligeglad.
Klart.
Det er jeg virkelig.
Det er et modigt valg.
Nogle gange er modige valg risikoen værd.
Jeg ved ikke... Jeg ved ikke, hvad du vil have, jeg skal sige.
Du satte dem i ramme. God idé.
Jeg ville ikke komme til at starte med. Virkelig ikke.
Jeg ville... Lukke ned for den del af mig, der savnede min mor.
Men så mødte jeg alle her. Og jeg mødte dig.
Og det fik mig til at tænke, at selvom der er ting, man ikke kan komme over,
så er det måske lettere, hvis man ikke er alene.
Hvis man er sammen med en, som man... Som man stoler på.
Du kan ikke... Det er faktisk en auktion, det her.
Så hvis du ikke vil byde på noget, må du gå igen.
Jamen...
Hvor meget er den her værd?
En gaveekspert sagde engang mindst en million dollar.
Solgt.
Så jeg er en gaveekspert?
Kom nærmere, alle sammen. Julemanden har noget at sige.
Tak, Debbie. Tak, alle sammen, for at I er her i aften.
Tak til alle, der har doneret til velgørenhedsauktionen,
for at gøre denne jul i Snow Falls til noget særligt for rigtig mange.
Før vi fortsætter festlighederne, har jeg fået et helt særligt brev.
Det er fra en gammel ven af byen, og han ville have mig til at læse det i aften.
Det er fra december i år, og det lyder sådan her:
- "Kære Zeke." - Onkel Zeke.
"Tiden er moden til, at jeg går af som direktør for Hjem & Pejs Gaver.
Og med din velsignelse
vil jeg gerne præsentere en, som jeg synes er perfekt til at overtage efter mig.
- Min datter Ellen." - Det er Ellen Langford!
"Jeg sender hende til Snow Falls under dæknavn, så hun ikke får særbehandling,
men i stedet på egen hånd kan opleve
vores hjemby og de dejlige mennesker, som bor der.
Jeg håber, hun vil lære om det, der sendte os af sted på rette spor.
Traditioner, venskab...
...og kærlighed.
Det er det vigtigste, vi kan give til hinanden.
Glædelig jul."
Tillykke, skat. Det kunne ikke være sket for en dejligere kvinde.
Var det derfor, du blev væk? Så jeg kunne lære alle at kende?
Så de kunne lære dig at kende, uden at din far og jeg kom i vejen.
Men jeg rejste. Hvordan vidste du, at jeg ville komme tilbage?
Vi vidste det ikke. Vi stolede på, at du ville. Og hvor er jeg glad for, du gjorde.
Ingen er gladere end jeg.
- Se, hvem det er! - Ellers var jeg kommet uden grund.
- Far? - Kom her.
Undskyld jeg ikke afleverede julebrevet.
Du har intet at undskylde for. For det første kunne du ikke.
Jeg snød dig lidt og... Sendte det til Zeke selv.
- Så han vidste, hvad der foregik. - Hvorfor ringer I ikke bare til hinanden?
Fordi vi har nedskrevet hvert eneste vigtige skridt i vores liv i de breve.
- Og det her er et rigtig vigtigt skridt. - At aflevere brevet var ikke prøven.
Den rigtige prøve var at charmere dig ind hos alle disse dejlige mennesker.
Og det gjorde du.
Enhver, der kan få mig til at donere en gratis vare, er en professionel.
- Jeg vil gerne vise dig auktionen, far. - Ja.
De er alle sammen fra lokale forretninger. Det er unikke gaver, og de er smukke.
- Hold da op! Gjorde du det her? - Det gjorde jeg.
Måske kan vi lave en særlig kollektion næste år
med unikke gaver fra byen, hvor det hele startede.
- Kalde den "Kærlig hilsen Snow Falls". - Fantastisk idé, direktør.
Lad os tale om arbejde i morgen. Det er juleaften.
- Der er vist en, som vil tale med dig. - Undskyld mig.
Debbie Collins. Det er et stykke tid siden. Hvordan går det?
Hej folkens. Jeg lovede jer en ganske særlig gæst,
og her er hun for at synge en ganske særlig sang, vores egen Debbie Collins.
Tusind tak, alle sammen. Hvor er I søde.
Det er nogle år siden sidst, men det er jul, så her er den.
Undskyld mig, frøken.
Jeg ved, du er den berømte, eller rettere berygtede festarving,
men ville du ære en lokal dreng med en juledans?
Æren er helt på min side.
- Er det nu, vi skal kysse? - Det tror jeg.
Tekster af: Mia Kyhn